Du godeste.
Jeg er på film.
Hvordan er det sket?
Jeg mødte vel Graham på The Frost Report", -
- da Terry og jeg skrev sammen, -
- og Cleese og Chapman skrev sammen.
De var de bedste sketchforfattere, der fandtes.
Så jeg kendte først og fremmest Graham som forfatter.
Vi skrev sketcher til Frost sammen i 1966.
Så begyndte vi at skrive til Frost-programmet, -
- og så skrev vi til The '48 Show.
At Last the 1948 Show, som jeg var stor fan af.
Graham var altid den mest specielle. Man kunne ikke gennemskue ham.
Han var sjov, men jeg kunne aldrig sætte fingeren på hvorfor.
Når jeg tænker over det, har jeg måske aldrig mødt Graham.
Jeg mener, han svævede bare gennem vores liv, -
- og nu er han væk, så måske har vi bare opdigtet ham.
Ved første øjekast så han meget professionel ud.
En læge, som han jo var. Lægestuderende.
Sådan en tweedklædt, stordrikkende læge.
Han havde meget særlige karaktertræk.
Der var noget helt udramatisk og ukunstigt over ham.
Som en gammeldags, lettere forvirret, britisk helt.
Han kunne spille mange forskellige roller, -
- men især obersten spillede han utroligt godt, -
- for hans far var vist nok politibetjent.
Derfor fungerede "Python" så godt.
Fordi han kunne spille nogle meget myndige roller.
Og han spillede obersten godt. "Meget fjollet, yderst fjollet."
Og alligevel var han en overbevisende oberst.
Jeg har bemærket, at det her program har det med at blive fjollet.
Jeg gør mit for at få tingene til at glide.
Men jeg kan ikke lide fjolleri.
Mine sidste to sketcher blev yderst fjollede.
Og den om sengene var endnu mere fjollet.
Ingen kan lide et godt grin mere end mig.
Bortset fra min kone, måske. Og nogle af hendes venner.
Nå, ja. Og kaptajn Johnson.
Faktisk kan de fleste lide et godt grin mere end mig.
Men det er lige meget.
Lad os nu få en god, ren, sund udendørssketch.
Få noget frisk luft.
Ti, ni, otte og så videre.
I MELLEMTIDEN INDENFOR.
Huset er omringet.
Jeg må desværre ikke bede nogen forlade lokalet.
Nej, jeg må bede ingen...
Nej, jeg må bede alle...
Jeg må ikke bede nogen forlade lokalet...
Ingen må bedes af mig at forlade lokale.
Nej, ingen må bede lokalet at forlade...
Jeg beder lokalet skal af nogen forlades.
Ikke. Bed ingen...
...lokalet nogen forlade skal jeg.
Skal jeg forlade lokalet?
Alle skal forlade lokalet...
...som det er...
...med dem indeni.
- Forstået? - Ingen må forlade lokalet.
Må jeg "præsenlov" at "havetere" mig.
Undskyld mig.
Undskyld mig et øjeblik.
Må jeg have lov at præsentere mig.
Jeg må bede jer ikke at forlade lokalet.
Må jeg præsentere mig. Jeg er inspektør Tiger.
- Tiger? - Hvor? Hvor?
I 1969 begyndte vi at skrive "Monty Python".
Og det var en god oplevelse, for i starten -
- lavede vi pludselig noget langt mere eksperimenterende, -
- og vi brød en masse regler.
Vi gjorde grin med alle klichéerne inden for tv.
Det var ligesom at træde ind på nyt område.
Lågen var blevet åbnet, og der var en masse blomster at plukke.
Men efterhånden skete der to ting:
Dels plukkede vi alle de gode blomster.
Dels var Graham på det tidspunkt begyndt at drikke voldsomt.
Så meget at han om eftermiddagen -
- ikke kunne huske det, vi skrev om formiddagen.
Han bebrejdede altid sit lægestudium for drikkeriet.
Det var der, han lærte at drikke, sagde han.
De arbejdede hårdt hele dagen på hospitalet, -
- og baren var åben til kl. tre om natten.
Det var på hospitalet.
Og Graham gik derind og drak enorme mængder alkohol.
Det var til tider svært at skelne mellem fantasi og virkelighed.
Og hvor meget af det, der skyldtes alkoholen...
Det blev meget forvirrende.
Men når man så ham på film, tænkte man ikke over det.
Godaften. En af vor tids mest fremtrædende filmproducenter -
- er Sir Edward Ross.
Han er hjemme for første gang i fem år -
- for at åbne den nye sæson på National Film Theatre.
Og vi er meget heldige at have ham med os her i studiet i aften.
Godaften.
- Edward, må jeg kalde Dem det? - Ja, gerne.
Nogle bryder sig jo ikke om det. De er nok lidt følsomme.
Så jeg spørger altid først ved en sådan lejlighed.
- Det er helt fint. - Så Edward er altså fint. Glimrende.
- Undskyld, jeg bragte det på bane. - Nej, nej, Edward er fint.
Mange tak, fordi De er så hjælpsom.
- Men det er nu min opgave... - Ja da.
Det kan være svært at skabe kontakt og gøre den anden tilpas.
- Netop. - Ja, en skør idé.
Men det er dog vigtigt. Nå, nok om det.
Ted, da De først begyndte... Gør det noget, jeg kalder Dem Ted?
Nej da. Alle kalder mig Ted.
- Det er jo kortere. - Ja.
- Og mindre formelt. Glimrende. - Ted, Edward, det er fint.
Og kald mig bare Tom. Ikke alt det pjat med "Thomas".
Nå, hvor kom vi fra?
- Nå ja. Eddie-skat, da De først... - Undskyld, undskyld.
Jeg bryder mig ikke om at blive kaldt Eddie-skat.
- Undskyld? - Jeg vil ikke kaldes Eddie-skat.
- Kaldte jeg Dem det? - Ja, du gjorde.
Og gå nu bare videre.
- Jeg kaldte Dem da ikke skat? - Jo, du gjorde.
- Kaldte jeg ham Eddie-skat? - Ja.
- Nej. - Nej.
Jeg kaldte Dem da ikke Eddie-skat, vel, søde?
- Kald mig ikke søde! - Må jeg kalde Dem sveske?
- Nej! - Snuske?
- Nej! - Englebasse?
Nej, du må ej! Kom nu videre.
- Må jeg kalde Dem Frank? - Hvad?
- Hvorfor Frank? - Det er et pænt navn.
Robin Day har et pindsvin ved navn Frank.
- Men Frank... - Hvad foregår der?
- Lille Frannie, Franniepige... - Nej. Jeg går.
Jeg er gået.
- Fortæl om Deres film, Sir Edward. - Hvad?
Fortæl om Deres seneste film, hvis De vil være så venlig, sir.
Ikke noget af det "snuske" -pjat.
Det lover jeg. Vær så god, Sir Edward.
- Min seneste film? - Ja, Sir Edward.
Idéen fik jeg sjovt nok, -
- dengang jeg startede i branchen i 1919.
Dengang var jeg blot stik-i-rend-dreng...
Årh, hold kæft.
Den sene Graham var berømt for at komme for sent.
Derfor kaldte vi ham "den sene Graham Chapman".
Jeg hentede Graham om morgenen.
Jeg skulle tage ham med på arbejde, fordi jeg boede tæt på ham.
Og jeg ventede udenfor i bilen og dyttede, så han vidste, jeg var der.
Michael sad der, rasende, og kunne høre fra vinduet: "Han kommer om lidt!".
Og han ventede, og så sagde en anden: "Ja, han kommer ned nu".
Med alle de forskellige stemmer -
- kunne man prøve at forestille sig, hvad i alverden der foregik.
Til sidst kom Graham altid ned, meget undskyldende, -
- men han havde mødt en eller anden -
- aftenen før, som var fra et eksotisk sted i verden.
Men han lugtede altid underligt.
Han lugtede som tandpasta med vodkasmag.
Det var højst mærkværdigt.
Senere indrømmede han, at han ikke kunne starte dagen -
- uden et par vodkaer, så det var faktisk -
- vodka camoufleret med tandpasta.
Han var også god på en scene, hvis han altså ikke drak.
Hans enkeltmandsbrydning var fantastisk.
En sværvægtskamp over fem omgange.
Tre fald, to overgivelser eller en knockout afgør vinderen.
Mellem, i det røde hjørne, Colin "Bomber" Harris!
Og i det røde hjørne, Colin "Bomber" Harris!
Her kommer Bomber.
Han ser efter en åbning. Han har kæmpet mod sig selv før.
Så han kender nærmest alle sine egne træk.
Og han går efter den dobbelte håndlås.
Han har den.
Her er hoved i klemme-grebet.
Den albanske hovedlås. Han går efter kastet. Han har det.
Nu går han efter venstre ben. Det er hans svaghed.
Men han fangede sig selv smukt med den flyvende waliser.
Nu er det en halv Nelson.
Han kan vride sig ud af den. Han vrider sig ind i en finsk benlås.
Men det kunne han bestemt ikke lide.
Men dommeren er ligeglad. Bomber er vred nu.
Bomber er rigtig vred på sig selv nu.
Nu går han efter det dobbelte næseborsgreb.
Det er smertefuldt. Han greb sig selv smukt. Flot træk.
Han går efter faldet.
Skuldrene skal være på måtten i tre sekunder.
Nej, han vrider sig fri. Intet problem.
Han griber den med en dobbelt overhead.
Jeg tror ikke, han slipper fri.
En, to, tre.
Første fald til Bomber.
Sikken en overraskelse.
Bomber må komme tilbage hurtigt, før han får overtaget.
Der er underarmsslaget. Og hammeren.
Nu er han groggy, og der er den flyvende waliser igen, og igen.
Og en halv egypter.
Han er lidt ør, men han har en halv krabbe.
Og det ser grimt ud. Det ser meget grimt ud.
Jeg tror, Bomber når tovene. Når han tovene?
Ja, han nåede dem. Der var han vist heldig.
Det var en svær situation. Han går lige efter nakkegrebet.
Han har et nakkegreb. Det er svært, men han vrider sig fri.
Han griber sig selv med et underarmsslag, og han er ude.
- Bomber er ude. - Vinderen.
Ja, han har vundet!
FREMSTØD
ET RET KONTROVERSIELT KIG PÅ VERDEN OMKRING OS
I aften har jeg selskab af Anne Elk. Mrs. Anne Elk.
- Frøken. - De har en ny teori om brontosaurus.
Må jeg lige have lov at sige, at jeg har en ny teori om brontosaurus.
Netop.
Hvad er den?
Hvor?
Nej, nej, Deres nye teori.
- Nå, hvad min teori er? - Ja.
Nåh, hvad er min teori, som den er.
Ja, Chris, du må gerne spørge, hvad min teori er.
- Jeg spørger jo. - Det var godt.
Det må jeg sige. Hvad er det, at den er, denne teori, som jeg har.
Det her er, hvad den er. Min teori, som jeg har, -
- det vil sige, som er min, den er min.
Ja, jeg ved, at det er Deres. Hvad er den?
Hvor?
- Deres teori. - Nåh, hvad er min...?
Her er den.
Min teori, som tilhører mig, er som følger.
Sådan her er den.
Det næste, jeg vil sige, er min teori.
Er du klar?
Min teori, af A. Elk. Parentes, frøken, parentes.
Denne teori er som følger og begynder nu:
Alle brontosaurer er tynde i den ene ende, -
- langt, langt tykkere på midten og tyndere igen i den anden ende.
Det er min teori, den er min og tilhører mig, -
- og jeg ejer den og også det, den er.
Og det er det hele?
Lige nøjagtig, Chris.
Deres teori har virkelig ramt sømmet på hovedet.
- Og den er min. - Ja.
Mange tak fordi De kom.
- Tak. - Det var mig en glæde.
- Næste gang... - Det var skønt.
- Mange tak. - At fortælle om min teori.
- Ja, tak. - Og hvem der ejer den.
Ja, tak. Det var det hele, tak.
- Næste... - Jeg har en anden teori.
- Som er min anden teori. - Tak.
- Teori nummer to. - Englands...
Som jeg uden tvivl kunne uddybe.
Den anden teori, som sammen med den, -
- jeg har nævnt, danner de teorier, jeg ejer, og som tilhører mig...
- Størrelse 43, bred pasform. - Den lyder sådan her:
Fra Balleys på Bond Street.
Hvad?
- Nej, sådan lidt solide. - Her er den.
Her er den.
- Her er... - Størrelse 41...?
OG NU... Fiske-klaske-dansen
Graham var en mislykket læge.
Han læste medicin.
Det var det, han ville. Det var en stor beslutning, -
- da han skulle vælge mellem medicinstudiet og komedien.
Graham var meget interessant, for han havde hovedet skruet rigtigt på.
Jeg mener, han bestod sin lægeeksamen, hvilket er svært.
Han havde en meget kyndig, videnskabelig side.
Han tog videnskaben meget alvorligt.
Før vi tog til Tunesien for at lave Et herrens liv, -
- viste Graham mig en kæmpe kuffert fuld af medicin.
Der må have været for tusindvis af pund.
Og jeg blev noget forbavset.
Og Graham sagde, "Jeg skal nok tage mig af alle."
Og da vi så kom derned...
Da vi kom til Tunesien, var det i virkeligheden alle tiders.
Hver dag efter optagelserne holdt Graham konsultation.
Og der var lange køer af statister og folk fra filmholdet, -
- som ventede på, at dr. Graham skulle efterse dem.
Og jeg tror virkelig, Graham udlevede sin drøm.
Jeg tror sagtens, du kan være udendørs i morgen.
Så bare nogle flere piller de næste 24 timer.
Så skulle det være i orden.
David?
- Må jeg få nogle flere piller? - Et øjeblik.
Ja, præcis. Fire af dem.
Undskyld.
- Tak. - Det var så lidt.
Han er en perle.
- Han er vel kvalificeret? - Ja, da.
Det var altid Graham, der lavede noget uventet og skandaløst -
- efter optagelserne.
Jeg tror, hans alkoholmisbrug gav ham modet -
- til at opføre sig, som han gjorde.
Ved fester på BBC kravlede han rundt på alle fire.
Folk så ham ikke, før de pludselig mærkede noget underligt, -
- og så var det Graham, der lå og bed i deres ankler.
Han slikkede en kvindes fødder.
Og hendes mand vidste ikke, hvad han skulle stille op. Det var jo Graham.
Jeg tror faktisk kun, han opførte sig ordentligt én gang.
Det var, da han mødte dronningemoderen.
Da studerede han stadig ved Bart's Hospital.
Han spurgte dronningemoderen til råds, -
- om hvorvidt han skulle tage til USA med resten af holdet, -
- der havde lavet Cambridge Circus.
Dronningemoderen sagde, "De må endelig tage af sted."
Så det var Graham meget glad for.
MR. OSCAR WILDES BOLIG
Til lykke, Wilde.
Deres seneste værk er en stor succes. Hele London taler om Dem.
Kun ét er værre end at blive talt om, -
- og det er ikke at blive talt om.
Meget vittigt. Meget, meget vittigt.
Kun ét er værre end at være vittig, -
- og det er ikke at være vittig.
Gid jeg havde sagt det.
Det kommer du snart til, Oscar.
Deres Majestæt, har De mødt James McNeill Whistler?
Ja, vi spiller squash sammen.
Kun ét er værre end at spille squash sammen, -
- og det er at spille det alene.
- Gid jeg ikke havde sagt det. - Men det gjorde du, Oscar.
Undskyld mig, jeg må tilbage til slottet.
Deres Majestæt, De er som en stor flødeskumskage.
Undskyld mig?
- Det var Whistler. - Det har jeg ikke sagt.
Jo, du har, James.
Men, Deres Højhed, jeg mente, -
- at som med flødeskumskager giver Deres ankomst os glæde, -
- og Deres afsked efterlader os sultne efter mere.
Deres Højhed, De er som en stråle flagermusepis.
- Hvad? - Det sagde Wilde.
Nej, det gjorde jeg sgu ikke!
Det var Shaw!
Deres Majestæt, jeg mente blot, at De stråler, -
- som et gyldent spyd i mørket.
Nemlig.
Deres Majestæt, De er som et tilfælde af gonorré.
Før De kommer, er der nydelse, og bagefter en smerte i pikken.
- Hvad? - Det var Shaw, det var Shaw.
I skiderikker.
Jeg mente blot, Deres Majestæt, jeg mente...
- Vi fik ham, Jim. - Kom nu, Shawy.
- Jeg mente blot...
Kom nu, Shawy.
Lad os høre noget vittigt.
Kom nu, Shawy.
På det tidspunkt vidste jeg ikke ret meget -
- om bøsser, selv om jeg havde været på kostskole, hvor der var -
- et par skjorteløftere.
Da det viste sig, han var bøsse, havde vi ikke noget imod det, -
- men vi var meget overraskede.
For han havde altid spillet meget mandig.
Han modsatte sig stereotyper. Han ville ikke være en typisk bøsse.
Han hadede folk, der var feminine og outrerede. Han hadede det.
Jeg kan huske engang, vi var på turné.
Vi var i Skotland, og David Bowie boede på samme hotel.
Han var også på turné. Og Graham overfaldt nærmest Bowie.
Han hadede ham, fordi han spillede bøsset uden at være det.
Og Graham var rent faktisk bøsse.
Jeg kan huske, han fortalte nogen, der ikke gad høre det, -
- i en pub, at den daværende stats- minister, Edward Heath, var bøsse.
Han rejste sig i den skotske pub, hvor ingen kendte ordet bøsse, -
- og sagde, han vidste det, fordi han havde været i seng med ham.
Og der var nogen mumlen, "Tak skal du have!"
Så til tider var det lidt risikabelt at være sammen med Graham.
Han blev smidt ud af et tysk hotel, -
- fordi han havde for mange mænd på værelset.
Den her stakkels lille tyske hausfrau, -
- som havde et privat lille hotel, -
- blev chokeret over at finde alle de mænd på værelset.
Han endte et sted, der hed Deutsche Eiche, den tyske eg.
Det var et hotel for dansere, og det var ret bøsset.
Og hver morgen fortalte han om nattens eskapader, -
- der som regel var endt med et blåt øje eller sådan noget.
Det var altid meget underholdende, og jeg ville ikke bore for meget i det.
Lige meget hvor vi var, havde Graham altid en ven.
Utroligt nok var vi på optagelse i Littlehampton -
- neden under klipperne ved Dover.
Og vi havde kun været der i tyve minutter og gik og så os omkring, -
- og så kommer en fyr på motorcykel hen til Graham.
Og Graham siger, "Det her er..."
"Det er... Hvad er det, du hedder?"
"Det er Derek, og det er John og drengene, -
- og de skal til at lave nogle skøre ting."
Og så var hans dag klaret.
Nok med det bøssesnak. Nå, mr. Anchovy, -
- De bad os om rådgivning om, hvilket job der passer bedst til Dem.
- Det er korrekt. - Jeg har resultatet.
Ud fra samtalerne og prøverne fra sidste uge -
- har vi kortlagt Deres personlighed.
Og jeg kan sige uden nogen tvivl, -
- at det ideelle job for Dem er statsautoriseret revisor.
- Jeg er jo statsautoriseret revisor. - Herligt.
- Tilbage til kontoret med Dem. - Nej, nej, nej.
De forstår ikke. Jeg har været revisor i tyve år.
Jeg vil have et nyt job. Noget spændende, noget levende.
Statsautoriseret revisor er da et spændende job?
Nej, det er ej. Det er kedeligt.
Kedeligt. Gud, hvor er det kedeligt.
Det er så vanvittigt kedeligt og trivielt -
- og indelukket og kedsommeligt og dødssygt.
Ja, mr. Anchovy, men ser De, -
- Deres rapport viser, at De er en yderst kedelig person.
Vores eksperter beskriver Dem som en afskyeligt kedelig fyr, -
- fantasiløs, ængstelig, uforetagsom, -
- karakterløs, underkuet, humorforladt, -
- kedelig at være sammen med og ualmindeligt intetsigende og rædsom.
Og mens det i de fleste fag ville være en væsentlig ulempe, -
- er det faktisk en fordel som revisor.
Men jeg ønskede at finde et nyt job.
Et nyt liv, en ny mening med livet.
- Kan De hjælpe mig? - Ved De, hvad De vil være?
Ja, ja, det ved jeg.
- Hvad? - Løvetæmmer!
Javel, ja. Det er selvfølgelig lidt af et spring.
Altså fra revisor til løvetæmmer på én gang.
Måske ville det være bedre at arbejde hen imod det via et bankjob?
Nej, nej, nej. Jeg vil ikke vente.
I morgen tidlig vil jeg være i gang som løvetæmmer.
Fint nok. Men har De nogen kvalifikationer?
Ja, jeg har en hat.
- En hat? - Ja, en hat.
En løvetæmmerhat. En hat, hvor der står "løvetæmmer" på.
Den lyser, og der står "løvetæmmer" i neonbogstaver -
- til om natten, hvor de er nemmere at tæmme.
Jeg forstår.
Den kan slukkes om dagen, og man kan trække den fra i skat -
- i henhold til paragraf...
Ja, jeg forstår, mr. Anchovy, men ser De, hagen ved det er, -
- at hvis jeg nu ringer til mr. Chipperfield og siger:
"Hør her, Jeg har en 45-årig statsautoriseret revisor her, -
- som gerne vil være løvetæmmer", så spørger han ikke:
"Har han sin egen hat?"
Han vil spørge, hvilken erfaring, De har med løver.
Jeg har set dem i zoo.
- Fint, fint. - Ja, de har brun pels.
De har små, stumpede ben og lange næser.
Og disse løver... Hvor høje er de?
De er ca. så høje.
Jeg er slet ikke bange for dem.
Er det sandt? Og spiser disse løver myrer?
Ja, nemlig.
Mr. Anchovy, jeg er bange for, at De tænker på en myresluger.
- En hvad? - En myresluger. Ikke en løve.
Forstår De, løven er et stort vildt dyr, halvanden meter højt, -
- tre meter langt og vejer 200 kg, -
- løber 60 km i timen, med masser af skarpe tænder -
- og væmmelige, lange knivskarpe kløer, som kunne flænse Dem, -
- før De kunne nå at tælle til ti. Og de ser sådan her ud:
Nyhederne, som skulle være blevet vist nu, -
- er blevet aflyst, så vi kan vise kvartfinalen -
- i badmintonturneringen All Essex.
Deres kommentator er som altid Edna O'Brien.
Goddag, fans. Minsandten -
- om der ikke spilles flot badminton her i Essex i dag.
Vi har virkelig...
- George. - Ja, Gladys.
- Det er en mand med overskæg. - Sig, jeg har et i forvejen.
Okay, okay. Hvad vil han da?
Han spørger, om vi vil se en dokumentarfilm om bløddyr.
- Bløddyr? - Ja.
Hvad mener han med bløddyr?
Bløddyr! Snegle, muslinger, blæksprutter!
Nåh, bløddyr. Jeg syntes, du sagde bacon.
Okay, okay, okay.
- Hvad tager han for det? - Det er gratis.
- Hvor vil han have os til at sidde? - Han vil gerne.
Godaften. I aften handler det om bløddyr.
Bløddyret er et blødt, ikke-leddelt, hvirvelløst dyr, -
- ofte beskyttet af en stor skal.
Det er en af de mest talrige grupper af hvirvelløse dyr, -
- og i artsmangfoldighed overgås de kun af leddyrene, nemlig:
Ikke specielt interessant, synes du?
- Hvad? - Jeg talte til ham.
Nå, men det typiske bløddyr, nemlig en snegl, -
- består af en fremtrædende muskeldel.
- Det er foden. - Rædsomt, er det ikke?
- Hvad? - Jeg talte til ham.
Nå, men...
Hos nogle bløddyr, nemlig nøgensneglene, -
- er skallen ikke-eksisterende.
Sluk for ham.
Hos andre bløddyr, nemlig blæksprutter, -
- danner foden tentakler som hos den tiarmede blæksprutte.
- Hvad laver du? - Slukker.
- Kan du ikke lide det? - Det er rædsomt.
- Pinligt. - Er det?
Ja, det er skrækkeligt.
Tænk, at de gider sende det.
- Det er bare så kedeligt. - Det er ikke noget nemt emne...
- Vær lidt rimelig. - Hvad synes du, George?
- Så giv ham da tyve sekunder mere. - Okay.
De fleste bløddyr indgår i tre hovedgrupper, -
- snegle, muslinger og blæksprutter.
- Det ved vi godt. - Men det interessante...
...er bløddyrenes sexliv.
Ja, bløddyret er en liderlig lille fyr, hvis primitive hjerne -
- sjældent afviger fra tanken om, I ved nok hvad.
- Ulækkert. - Det burde være forbudt.
De mest liderlige blandt sneglene er albueskæl.
Dette varmblodede lille kryb med dens telt-lignende skal boller altid løs.
Dets seksuelle udskejelser er ganske chokerende.
Faktisk ved jeg ikke, hvordan hunnerne -
- får tid til at hænge fast på sten.
- Hvordan går det? - Ulækkert.
- Men mere interessant. - Ja, bestemt.
En anden løsagtig snegl er strandsneglen.
Dette skamløst frigjorte dyr med dets karakteristiske bevægelser -
- er bestemt ikke monogam.
"Hvor som helst, når som helst" er dens motto. Af med skallen.
- Hvad med muslingerne? - Dem kommer jeg til.
Den store kammusling.
Denne lumre gamle horebuk overgås kun i moralsk forfald -
- af den almindelige musling.
Sidstnævnte er en rigtig hore. En skøge, en tøjte, et kynisk, -
- løst på tråden, fastbrystet og frisindet stykke skaldyr, -
- som får Fanny Hill til at ligne en afdød pave.
Og endelig, blandt de toskallede muslinger, -
- den mest beskidte i hele underarten:
Trompetsneglen.
Trompetsneglen er en homoseksuel af værste skuffe.
Denne sneglenes bøssekarl, -
- dette skabagtige skaldyr, dette bøssede bløddyr, -
- denne hvinende, svansende, lillefingerviftende -
- dybets dragqueen er til at brække sig over.
- Har du sådan én? - Her!
- Lad os slå den ihjel. - Ja.
- Ulækkert. - Ja, nemlig.
Så kan den lære det.
Tak for et meget interessant program.
Det var så lidt, tak.
- Det var meget fint. - Tak.
Nå, tak.
At arbejde med Graham var næsten som at være alene.
Han var på en måde en stille mand inderst inde.
Og jeg tror, drikkeriet var en måde at bryde igennem -
- den stille, respektable, middelklassepersonlighed, -
- som holdt dette vanvittige fyrværkeribundt indespærret.
Og han ville altid gerne lytte -
- og kommentere, men han pressede ikke på.
Han solgte aldrig sig selv.
Han besøgte mig engang, og jeg sagde til mig selv, -
- at jeg ikke ville sige noget, før han begyndte.
Han skulle besøge mig i to timer, -
- og han kom, og vi sad der og sagde:
"En kop kaffe?" Og så fik vi en kop kaffe.
"Skal vi gå en tur i haven?" Så vi satte os i haven, -
- og de to timer gik, og så gik han hjem.
Og jeg tænkte...
Jeg forstår, De vil giftes med min datter.
Nemlig, ja.
Ja, De ved jo nok, at Rosamund stadig er meget ung.
Far, du får mig til at lyde som et barn.
Nemlig, man skal tage dem, mens de er unge, ikke?
Hvis du forstår, hvad jeg mener?
Jeg er sikker på, De forstår, mr...
Shabby. Ken Shabby.
Mr. Shabby, De skal jo kunne tage dem af min datter.
Ork, ja.
Jeg skal nok tage mig af hende, kammerat.
Hvis du forstår, hvad jeg mener.
Hvad er Deres arbejde?
Jeg er toiletrenser.
Står De til en forfremmelse?
Ork, ja.
Efter fem år får jeg en toiletbørste.
Undskyld, min herre, jeg snottede på gulvtæppet.
Og hvor skulle De bo?
Tja, hos min bedste et sted.
Hun opdrætter ildere.
De fleste af dem er blevet kvalt, så der skulle være plads på loftet.
Hvis du forstår?
Jeg forstår. Og hvornår skal brylluppet stå?
Med det samme, kammerat, med det samme.
Jeg har ikke fået noget i ugevis.
Jeg ringer til biskoppen og spørger efter klosterkirken.
Årh, tynd mave.
MINISTERIET FOR GAKKEDE GANGARTER
Godmorgen.
Undskyld ventetiden, -
- men min gangart er blevet mere gakket på det sidste, -
- så det tager mig noget længere at komme på arbejde.
Hvad drejede det sig om?
Ser De, jeg har en gakket gangart, -
- og jeg vil gerne søge tilskud til at udvikle den.
Jaså. Må jeg se Deres gakkede gangart?
Ja, naturligvis.
- Og det er det hele? - Ja, det er det.
Den er ikke videre gakket, er den?
Højre ben er ikke gakket, og det venstre -
- udfører blot en fremadrettet, hævet halvdrejning.
Men med statsstøtte kunne jeg gøre den meget gakket.
Mr. Pudey, problemet er af finansiel karakter.
Ministeriet for gakkede gangarter -
- får desværre ikke længere den nødvendige støtte.
Ser De, der er forsvar, sygesikring, uddannelse, -
- bolig, gakkede gangarter.
Alle områder burde få det samme.
Men sidste år brugte regeringen mindre -
- på gakkede gangarter end på forsvaret.
Vi får 348 millioner pund om året, -
- som vi skal fordele på alle vores produkter.
- Kaffe? - Ja tak.
Fru Sukkerknald, må vi få to kaffe?
Javel, hr. Tepose.
Gået fra forstanden.
Japanerne har en mand, som kan bøje benet om bag nakken -
- og tilbage igen for hvert enkelt skridt.
Og israelerne...
Nå, her kommer kaffen.
Han kunne indkaste de mest underlige, geniale, -
- skøre idéer, som pludselig gav stykket, -
- man arbejdede på, en helt anden retning.
Eller en ny idé, som pludselig landede midt i det hele -
- og eksploderede med nye muligheder.
Albatros!
- Albatros? - To chokoladeis, tak.
Jeg har ikke chokoladeis.
Jeg har kun albatrossen.
- Albatros! - Hvilken smag er det med?
Det er sgu da en fugl.
Det er sgu da en søfugl. Den har sgu da ikke nogen smag.
Albatros!
Kan man få vafler til?
Selvfølgelig kan du sgu da ikke få vafler til. Albatros!
De her mærkelige spring, som Graham kom med, -
- var afgørende for udviklingen.
Det var, som om han smed en sten -
- og lavede ringe i vandet, og vi andre...
Og så skete der noget.
PANTOMIMEHESTEN ER EN HEMMELIG AGENTFILM
Åh, Pantomimehest, det var vidunderligt.
Vil du have et glas mere?
Nej tak, så kaster jeg bare op.
Åh, jeg er så forbandet lykkelig.
- Simone. - Åh, Pantomimehest.
Og så.
Den engelske pantomimehest haler ind på den russiske hest.
Han kan nå ham når som helst.
Men hvad sker der?
Ja, det er pantomimeprinsesse Margaret og pantomimegåsen.
Og de angriber den engelske pantomimehest.
Den russiske slap væk. Hvem er det?
Minsandten om det ikke er hertugen af Kent.
Mens John skrev det meste af deres materiale, -
- var Graham den, der kom med det fuldstændigt absurde og ulogiske.
Jeg mener, de havde måske fundet på papegøjen, -
- men det var Gra, der fandt på en Blå Norsk papegøje.
Goddag, jeg vil gerne klage.
- Goddag, frøken. - Hvad mener du med frøken?
Nåh, undskyld, jeg er forkølet. Jeg vil gerne klage.
- Vi har lukket. - Det er lige meget.
Jeg vil gerne klage over den her papegøje, -
- som jeg købte her for en halv time siden.
Norsk Blå. Hvad er der med den?
Det skal jeg sige dig. Den er død, det er det, der er galt.
Nej, se, den hviler sig.
Jeg kender en død papegøje, når jeg ser den, -
- og jeg ser på én lige nu.
- Nej, den er ikke død. Den hviler. - Hviler?
Ja. Det er en enestående race. Smuk fjerdragt, ikke sandt?
Fjerdragten kommer ikke sagen ved. Den er stendød.
Nej, nej, den hviler sig.
Godt. Hvis den hviler sig, vækker jeg den da bare.
Halløj, poppedreng.
Jeg har en lækker blæksprutte til dig, når du vågner.
- Se, den rørte sig. - Nej, den gjorde ej.
- Du skubbede til buret. - Nej.
Jo, du gjorde.
Halløj, poppedreng.
Poppedreng!
Poppedreng, vågn op.
Poppedreng!
Det er det, man kalder en død papegøje.
Det var andet afsnit af Dronning Marys død.
Bearbejdet for radio af Bernard Hollowood og Brian London.
Og nu skal vi høre P4 eksplodere.
- Så må vi jo se fjernsyn. - Ja.
Hvad er der på TV?
Det ligner en pingvin.
Nej, jeg mente ikke oven på fjernsynet, -
- jeg mente hvilket program.
Det er spøjst med den pingvin, hva'?
Hvad laver den der?
- Den står der. - Det kan jeg godt se.
Hvis den lægger et æg, -
- så falder det ned bagved fjernsynet.
Det må vi se.
- Medmindre det er en han. - Nåh, ja.
Ja, den ser mig noget mandig ud.
Måske er den inde fra naboen.
Pingviner kommer ikke inde fra naboen, de kommer fra Sydpolen.
Burma.
- Hvorfor sagde du Burma? - Jeg gik i panik.
Måske kommer den fra zoo.
- Hvilken zoo? - Hvor skulle jeg vide det fra?
Jeg er sgu da ikke dr. Bernowski.
Hvordan ved dr. Bernowski hvilken zoo, den kom fra?
- Han ved alt. - Det kunne jeg ikke tænke mig.
Det ville tage spændingen ud af livet.
Nå, men hvis den var fra zoo, -
- ville der stå "Tilhører zoo" på den.
Nej, der ville ej. De stempler ikke "Tilhører zoo" på dyrene.
Man kan ikke stemple en stor løve.
De stempler dem, mens de er små.
Og når de skifter fjer?
- Det gør løver ikke. - Nej, men pingviner gør.
Se, der fik jeg dig intellektuelt.
Årh, du kan have intellektuelt samkvem med pingvinen.
Klokken er otte, og det er blevet tid til -
- at se pingvinen på fjernsynet eksplodere.
Hvordan vidste han, at det ville ske?
Det var et godt gæt. Og nu...
Graham viste virkelig sit værd, da han fik hovedrollerne som -
- som kong Arthur i De skøre riddere -
- og Brian i Et herrens liv.
Først lød det som en skør idé, at Graham skulle have hovedrollerne, -
- men det var i virkeligheden den bedste løsning.
Der var en fasthed over ham.
Han vidste, at ved at spille Arthur og Brian, som han gjorde, -
- løftede han alle de andre roller i filmen.
Han var den bedste skuespiller blandt os på grund af sin spændvidde.
Han kunne spille meget komiske, underlige roller, -
- men også pragtfulde, stærke roller.
Han hadede den dér form for "Se mig, jeg er sjov".
Den slags klichéagtige komikere, som grinede af sine egne vittigheder.
Han havde ikke meget tilovers for berømmelse og stjernestatus -
- og hurlumhej. Han gjorde altid grin med det.
Jeg kan huske engang, vi var i Hollywood med Et herrens liv.
Der var en fest ovre hos Graham i forbindelse med filmen, -
- og hans mor og far var der, og Rolling Stones kom.
Hele bandet var der, og vi spiste og drak lidt, -
- og så sagde de, "Så er festen slut", og smed dem ud.
Det var sent, klokken var ti, -
- og de var meget høflige. "Undskyld, morlille, vi går nu."
- Godmorgen. - Godmorgen, mr. Saltzberg.
Sid ned, sid ned.
Drenge, I skal vide, -
- at jeg synes, I er de seks bedste filmforfattere i vor tid.
Jeg har fået en idé til en ny film, -
- og jeg vil have, at I skal skrive den.
Sid ned, sid ned.
Der bliver masser af tid til den slags senere.
Min idé er...
- Super. - Kan du lide den?
- Ja, den er god. - Super.
- Alle tiders. - Ja.
- Kan du lide den? - Ja, ja, bestemt.
Hvad kan du bedst lide ved den?
- De har ikke fortalt om den endnu. - Hvad?
- Det samme som ham. - Hvad er det?
Det samme som ham.
- Det samme som ham. - Præcis det samme som ham.
- Hvad kan du lide ved den? - Jeg er enig.
Godt. Nu går det fremad.
Sådan her starter filmen.
Jeg kan se sne.
- Hvid sne. - Tænk bare på farverne!
Og i sneen kan jeg se et træ.
- Ja. - Vent, jeg er ikke færdig.
- Er der mere? - Og ved træet, mine herrer...
- Jeg kan se en hund. - Olé!
Og mine herrer, hunden går hen til træet -
- og tisser på det.
Halleluja!
Det er svært for mig, men jeg bliver nødt til at være ærlig.
Jeg tror virkelig inderst inde, at Deres historie -
- er den bedste historie nogensinde i filmhistorien.
Ud! Hvis der noget, jeg hader, er det medløbere!
Ud! Du får aldrig arbejde igen!
- Hvad synes du? - Tja, jeg...
Min idé er ikke nødvendigvis god. Den kunne være elendig.
- Kunne den? - Ja.
- Hvad synes du så? - Den er elendig.
Se, han var ærlig. Han sagde, min idé var elendig.
Men nu er min idé ikke elendig, så ud, din satans kommunist, ud!
Dig!
- Jeg synes, det er alle tiders idé. - Er du en medløber?
Nej, jeg mener, den kan måske forbedres.
- Du synes altså, den er elendig? - Nej, jeg mener, det tager tid.
- Er du ubeslutsom? - "Jej". "Na". Måske.
Dig!
Fik han et hjerteanfald?
Hvis der noget, jeg hader, er det folk med hjerteanfald.
- Jeg har det fint nu. - Hvad synes du så?
- Det var ham, De spurgte. - Det var ham, De spurgte.
- Ham. - Jeg har ombestemt mig.
Jeg spørger dig, ham i midten.
- Ham i midten? - Ja, ham i midten.
Hallo? Ja, Dimitri. Nej, det er helt fint. Fortsæt.
- Hvad fanden laver I? - Vi tænker.
Sid ned med det samme!
Ja, helt i orden. Godt!
Dig! Dig i midten, hvad synes du?
- Kom nu! - Splunk!
- Sagde han "splunk"? - Ja.
Hvad betyder "splunk"?
Det betyder, det er en god idé, men måske ikke alligevel.
- Og jeg er ikke ubeslutsom. - Godt! Fint!
Hvad synes du?
- Splunk? - Okay.
Ja, ja, splunk. Det synes jeg også.
Så I synes alle tre splunk?
- Ja. - Nå, nu går det fremad.
Nej, vent. En ny vinkel.
I sneen, i stedet for et træ, kan jeg se Rock Hudson.
Og i stedet for en hund kan jeg se Doris Day.
Og mine herrer, Doris Day går hen til Rock Hudson.
Og hun kysser ham.
Det er kærlighed.
Italiensk samleje.
David Hemmings er en hippie-gestapo-betjent.
Nøgenbilleder forfra. Familiefilm. Komedie.
Og når Doris Day så har kysset Rock Hudson, -
- siger hun noget morsomt, såsom...?
Godaften?
Hun er komedienne, ikke nyhedsoplæser. Ud!
Hun siger noget morsomt, såsom...?
- Splunk? - Det er det dummeste, jeg har hørt.
Ud!
Doris Day kysser Rock Træ og siger...?
- Jeg holder det ikke ud! - Det kan jeg lide.
Hans roller i "Python" var helt fantastiske.
De var så gennemførte, så troværdige.
Gra spillede nærmest komedie, som han studerede medicin.
Det var, som om han observerede en underlig situation -
- og undersøgte den, og dog kunne han være alvorlig, -
- når han skulle. Det gjorde han bedre end nogen.
Men han kunne være meget, meget fjollet.
Hver gang han spillede fru Præmis eller fru Konklusion, -
- de to skræppende husmødre, -
- var han hysterisk morsom, og blev mere og mere fjollet.
Så han kunne det hele.
Goddag, fru Præmis.
Goddag, fru Konklusion.
- Travl dag? - Travl?
Jeg har lige brugt fire timer på at begrave katten.
Fire timer på at begrave en kat?
Ja, den ville ikke ligge stille...
- Den hylede løs. - Nå, så den var ikke død?
Nej, men den var ikke rask.
Og nu, hvor vi skal på ferie i fjorten dage, -
- synes jeg, det var bedre at begrave den.
Du har ret. Man gider ikke komme hjem fra Sorrento til en død kat.
Det er sådan et antiklimaks.
- Ja, slå den ihjel med det samme. - Ja.
Vi bliver nødt til at aflive undulaten.
Er det rigtigt? Er den gammel?
Nej. Vi kan bare ikke lide den.
Vi kører den til dyrlægen i morgen.
Hvordan afliver man egentlig undulater?
Sjovt at du spørger, for jeg har netop læst -
- en stor bog om, hvordan man afliver sin undulat.
Man kan enten slå dem med en bog, eller skyde dem lige over næbet.
- Lige der? - Ja.
Ser man det.
Fru Kerne skyllede sin ud i toilettet.
Nej, det bør man ikke gøre. Det er farligt.
Ja, de yngler i kloakken.
Med tiden kommer ildelugtende flokke af store, beskidte undulater -
- flyvende ud af folks toiletter og krænker deres privatliv.
- Godmorgen fru Udklipsfigur. - Godmorgen.
- Godmorgen.
- Hvad har du? - Der er æg og bacon.
Æg, pølse og bacon.
Æg og dåsekød. Æg, bacon og dåsekød.
Æg, bacon, pølse og dåsekød.
Dåsekød, bacon, pølse og dåsekød.
Dåsekød, æg, dåsekød, dåsekød, bacon og dåsekød.
Dåsekød, dåsekød, dåsekød, æg og dåsekød.
Dåsekød, dåsekød, dåsekød, dåsekød, dåsekød, -
- brune bønner, dåsekød, dåsekød, dåsekød og dåsekød.
Eller hummer Thermidor aux crevettes -
- med sauce Mornay, garneret med trøffelpaté, -
- brandy, spejlæg og dåsekød.
Har du noget uden dåsekød?
Der er dåsekød, æg, pølse og dåsekød, -
- uden så meget dåsekød.
Jeg vil ikke have dåsekød.
Kan hun ikke få æg, bacon, dåsekød og pølse?
Der er jo dåsekød i.
Mindre end i dåsekød, æg, pølse og dåsekød.
Hør her, kan jeg få æg, bacon, dåsekød og pølse uden dåsekødet?
Hvad mener du med adr? Jeg kan ikke lide det.
Dåsekød, dåsekød, dåsekød, dåsekød, dåsekød
Dåsekød, dejlige dåsekød
Hold mund! Hold mund!
Du kan ikke få æg, bacon, dåsekød og pølse uden dåsekødet.
Hvorfor ikke?
Så var det ikke æg, bacon, dåsekød og pølse.
Jeg kan ikke lide dåsekød!
Lav nu ikke en scene, skat. Jeg spiser dit dåsekød.
Jeg skal have dåsekød, dåsekød, dåsekød...
Dåsekød, dåsekød, dåsekød
Han var en meget klog, intelligent mand, -
- og han gav gerne et godt råd. Han delte gerne ud -
- af den erfaring, han havde fra sine mange år i branchen.
Det var han meget gavmild med.
Graham var nok meget sammensat.
Jeg følte aldrig, jeg rigtig kendte ham.
Der var for mange lag.
Han var mange ting.
Det var nok både hans styrke og hans svaghed.
Jeg var faktisk på hospitalet den aften... han døde.
Det var mit sidste minde om ham, hvilket er trist, -
- men jeg er glad for, at jeg var der.
Det var den mest vidunderlige mindegudstjeneste, jeg har været til.
Det var utroligt, for der var sådan et kammeratskab, -
- at ingen behøvede at tænke over, hvad de sagde.
"Ups, bør jeg sige det?"
Derfor var folk morsomme, -
- men samtidig mærkede man følelsen af tab.
Mit stærkeste minde om Graham er fra Torquay.
Var det Torquay? Måske.
Vi filmede nede sydpå, og vi sad i spisesalen på hotellet.
Graham fortalte om det stævnemøde, han skulle på.
Han havde mødt en fyr aftenen før, og han så frem til det.
Vi snakkede om det alle sammen.
Vi var alle sammen nysgerrige.
Og så ringede det på døren, -
- så Graham gik derud, og der gik lidt tid.
Og så gik døren op, -
- og det var en fyr i kørestol. Han havde mødt en handicappet.
I virkeligheden havde han vist fået forkert nummer, -
- og det var slet ikke ham, men som en ægte gentleman -
- gik han ud på stævnemødet med ham, og de havde en god aften.
Han var virkelig fuldstændigt vanvittig og fjollet -
- på en meget alvorlig, sammenbidt, britisk, piperygende facon.
Han var den sidste, man skulle tro var tosset, men det var han.
- Ja, sir? - Jeg vil gerne bede om et skænderi.
Naturligvis, sir. Har De været her før?
- Nej, det er første gang. - Jaså.
Vil De have et helt skænderi, -
- eller ønsker De et kursusforløb?
Hvad koster det?
Et skænderi på fem minutter koster et pund, -
- men et forløb med ti skænderier koster kun otte pund.
Det er nok bedst, hvis jeg starter med et enkelt.
Fint. Lad mig se, hvem der er ledig.
Mr. Du-Bakey er ledig, men han er nu lidt forsonlig.
Prøv mr. Barnard. Lokale 12.
Tak.
Hvad vil du?
- Jeg fik at vide... - Kom ikke her!
Din snottede bunke papegøjelort!
- Hvad? - Luk din rådne flab, din tøs!
Jeg brækker mig over din slags!
Din tomhjernede, højrøvede, ildelugtende, perverse stodder!
Hør nu her! Jeg bad om et skænderi.
Nå, undskyld, det her er skældsord.
Nå, så er det derfor.
Ja. Henvend Dem i 12 A, ved siden af.
Javel. Undskyld.
Det er helt i orden.
Tumpede skvat.
Jeg ville gerne høre det.